Хайде, Корийн. Да си ходим.
Имаш ли време за един клиент? - Платежоспособен ли е?
Мога да платя, г-це Нелсън. - Какво мога да сторя за теб?
Г-н Уилсън е откраднал топката ти? - Името ми е Лий.
Говори се, че имате странни случаи.
Без да съм груба, вашите знаят ли, че си тук?
Няма значение. Еманципиран малолетен съм.
Няма да мине пред закона. - Нека бъда директен.
Трябва да ми помогнете, да открия жена ми.
Мамка му, бях си облякла палтото.
.:: КРЪВНИ ВРЪЗКИ ::.
Сезон 2, Епизод 9 "ЩЕ СЕ СРЕЩНЕМ ПАК"
Позволено ли ти е да шофираш?
Съжалявам, не исках да те обидя. - Няма нищо.
Но трябва да ми помогнете. - Ти и твоята...
жена, отдавна ли сте заедно или е било само училищен романс.
400 години и десетина живота, така че да, беше отдавна.
Ти си прероден. - В този случай...
има един като теб, с който да поговориш.
Не искам психиатър. Много време загубих.
Не, не. Той не е психиатър. По-скоро...
Историк консултант. Не хапе.
Всеки път.
Хенри, Лий. Лий, Хенри.
Здравей, Лий.
Чел съм ги тези. Аз също рисувах.
През 20-те. Предимно за реклами.
Отне ми доста време да я открия тогава.
Късата коса доста и отиваше. - Истинско гадже от 20-те?
Да, но в смисъла на сладко момиче.
Беше истинска кукла.
Излизахме с кабриолета, лудувахме и се изплъзвахме на ченгетата.
Тази детективка те доведе, за да не се занимава с теб.
Ето какво. Не обича разпуснати деца и ще се отърве от теб.
Ясен ли съм, Лий? - Не толкова малоумен.
Липсва ми това плямпане. - Да, беше голяма лудница.
Никой друг не разбира.
Умирал съм десетина пъти. - На мен ли го казваш.
Ти също, нали?
Е, каква е присъдата? - Харесвам го.
Също така мисля, че казва истината.
Ако някой може да разпознае стара душа, то това си ти.
Да. Бях в градините Мохаве, а тя беше дъщеря на министър.
Срещнахме се под едно дърво. - Това кога е било?
За първи път?
1682 година.
Откраднахме кану и се удавихме в бързеите на река Хамбър.
Но поне умряхме заедно. - Злочесто влюбени.
Като Ромео и Жулиета.
Ако има причина да дирим безсмъртие, да си завинаги с любимия е такава.
Сега ти звучиш като 15 годишен хлапак.
Добре, къде е прочутото дърво? - Разбираш ли сега проблема ми?
Да. Молът е построен преди 10-12 години.
Благодаря ти, градска бъркотия.
Беше тук. Беше точно тук.
Всеки път е едно и също, единият осъзнава кои сме...
намира дървото и издълбава дата за среща.
И така докато се намерим. - Надявам се да я намериш.
Трябва да вървя.
Имам друга среща, а нощта свършва.
Довери и се. Аз и се доверих.
Защо не започнем работа по това утре?
Не може ли сега? - Живял си 400 години...
и си нетърпелив? За тези от нас, които имат само един живот...
обикновено се уреждаме за седмица две.
Отседнал ли си някъде, Лий? - Ще се оправя, ще намеря къде.
Можеш да преспиш на кушетката в офиса ми.
Забравяш леглото в къщи. - На мен ли го казваш.
Работиш постоянно, нали? - Да.
Значи, не използваш леглото.
Направо те отряза. - В моето легло?
Селучи, трябва да планираме задачите ти тук.
Почакай. Изцяло съм се заел с бумащината...
Престоят ми е на минимум, както ни учеха на семинара...
Лесно се наваксва, при неприключени случаи.
Приключвам на етапи. - И тези етапи...
са пълни с името на Вики Нелсън. - От нея ще се изпотиш на прегледа.
Предупреждавала съм те.
Няма смисъл да следваш Нелсън в мрака.
Прегледът ти, за утре.
Всички тези лъжи са безразборни. Всичко е объркано и случайно.
Името ми е Джон. - Джон. Ще бъде фасулска работа.
Да, виждам нещо. Останки от кола.
Да. Червен фолксваген.
И Алис.
Това е момичето ми.
Винаги умирахме заедно. Понякога живеехме години, понякога часове.
Още ли го намираш за романтично?
Благодаря.
Щом умрем, душата ни отива в първото новородено бебе.
Различни животи, но сме си същите.
Значи винаги си левак? - Да.
Ами тя? - Пее зле, смята добре, мрази котки.
Значи тя е счетоводителка, без музикален слух, мразеща котки.
Какво друго?
Хайде, все едно играем на "Младоженци", но сериозно.
Не знам как става, просто става.
Добре.
Да, Селучи. - Здрасти, аз съм.
Здравей, чичо Гас.
Радвам се да те чуя. - Краули те наблюдава, а?
Ще ти искам услуга, така че кажи да, ще бъде по-лесно.
Да, обед в четвъртък става.
Ще провериш ли рапортите за катастрофи?
От преди 15-20 години.
Две жертви. Имаме Алис и Джон...
и червен фолксваген... - Какво е това?
Търсене на игла в купа сено? - Знам, но е в името на...
любовта. Любов от пръв поглед.
Знаеш ли какво? В момента зяпам...
цяло тесте "любови от пръв поглед". Всички те са завършили с...
щети, малтретиране, ограничителни заповеди и смърт.
Много мило. Ще изплета нещо по случая.
Дай ми време до сутринта, пък ще видим.
Добре. Благодаря, става.
Отлични рефлекси.
По-бърз си отколкото беше.
А ти си само по-стар. И по-изтъкнат.
Аугуст. - Хенри.
Съобщението ти бе загадъчно. Ще действаш или не?
Да, предполагам.
Ще действам.
Така става.
Утре вечер. У вас.
Ще нося книгата.
Благодаря, Майк. Чао.
Имам проблясък от предишен живот.
Някаква съблекалня. - Освежител за уста?
Да, след малко. Имаш частични спомени за Алис и Джон Смит.
Разбира се. Онази автомобилна катастрофа преди 25 години...
Имало е само един загинал. - Не е вярно.
Отчасти е така. Виж, самата истина.
Джон Смит умира след време в болницата, предшестван...
от жена си, Алис. Оцелява по-малкият брат, Джеф.
Това придава ново значение на израза "отдавна изгубен".
Здравейте, Джеф Смит? - Да.
Вики Нелсън, частен детектив.
Изглеждаш добре.
Съжалявам. Това е Лий, мой стажант.
Вълнува се при срещи и сбогувания.
Знам, че може да е трудно след толкова време, но...
бих искала да говорим за инцидента, в който загинаха брат ви и снаха ви.
Ами няма много за разправяне.
Имаше инцидент. Алис умря, а...
Джон го съживиха, но той изпадна в кома.
Казаха, да спрем системите. Знаех, че са прави...
но чак след 10 години се реших.
Да бе ги спрял. Щеше да умре с нея. - Съжалявам, той...
Какво знаеш пък ти?
Много съжалявам. - Повече не идвайте!
Дървото го няма, сега и това. Върви на зле. Как ще я намерим?
Не знам. Изкара акъла на единствения човек, който можеше да ни помогне.
Тъпи хормони. Всеки път щом стана юноша. Повдига ми се от тях.
Хайде, да удавим мъката ти в пица.
Можех сама да ида да взема това от участъка.
Инспектор Селучи се отби да го остави. Не надничам.
И това ако не е странно.
"Парамедиците дойдоха бързо, но се забавиха при тръгване от мястото. "
"Двама от тях се сбиха"?
В рапорта не е записал защо. Полицаят е бил зает да се покрие.
Кога е било това? - 1983 г.
Имало ли е много кръв?
Пише, че е била хемофиличка. - Това е странно.
Жените предават гена, но да развият болестта е рядкост.
Получавам статии от дружеството на хемофилиците.
За каква бройка говорим, в града? - Жени хемофилички...
в този град, точно три.
Тази игла направо разби купата сено.
Здравейте. Хелън Андърхил? - Да.
По-възрастна си.
Не знам как да ти благодаря. - Кой е?
Моля те, нека е водопроводчика.
Хелън, кои са тези? - Ние ли? Ти кой си?
С прости думи, това е съпругът.
Скъпа, аз съм. - Ромео, назад!
На теб ли говоря? Не! - Добре, срещата приключи.
Сега тихо и кротко, става ли?
Ще повикам полиция. - Няма нужда. Извинете ни, явно...
нямате нужда от абонамент. - Мила, познаваш ли това хлапе?
Не, нямам представа кой е. - Глупости.
Глупости! Писано ни е да сме заедно! - Стига.
Трябва да говоря с нея. - Съжаляваме, за притеснението.
Звъннах тук-там. Другите две жени са били живи, когато Алис Смит умира.
Не е могло да са те. - Е...
Крюегер е навсякъде, благодаря. - Беше тя.
Усещам, че е тя. Правил съм го вече. Ще докажа любовта си...
и ще си я върна. - Лий, това не е юношески филм...
Не може да висиш в двора и с касетофон, свирещ романтични песни.
Няма да я спечелиш така. Каза, че не те познава.
Да не говорим, че на тази възраст може да ти е...
учителка по химия. - Изоставам с 10 години...
Ето защо е по-възрастна.
Трябва да изляза на въздух. Неловко ми е да ме гледате такъв.
Все едно на верандата ще се успокоиш.
Нека си починем. Ще продължим по-късно. Ти го наглеждай.
Защо всичко е така объркано този път?
Знаеш ли? Мислех, че ми е писано да съм с нея.
Да бях си останал в кома.
Оказва се, че любовта на Лий през всички тези животи...
няма представа кой е той.
Заболяло го е. - Не знам защо съм изненадана.
Любовта е крехка.
От един живот в следващ не се преминава лесно.
Да бе.
Обадиха се 80-те. Искат си текстовете на песните обратно.
С него се разбирате. Ще поговорите ли за всичко това?
Не казвай, че не бива да се отказва. - Мисля, че искаш да го отпратиш.
Той е само на 15. - И ти си била...
някога, както и аз. - Това е различно.
Не виждам разлика. - По-стара е с десетилетие.
Възрастните жени са възбуждащи. - Но тя е омъжена.
Не е безвъзвратно.
Особено ако тя... - Не, не. Не ми казвай.
Няма да го понеса. - Както искаш.
Говорим за брака на тази жена...
а не за ежедневното изхвърляне на боклук.
Знам.
Но знам туй-онуй за умирането заради любовта.
Лий е живял за любовта и е умрял за нея.
Дори е преодолял смъртта в търсене на любовта.
Кое от това ти звучи ежедневно?
Дори не знам защо реших, да говоря с теб за това.
Самият факт, че продължава да се връща.
Не ти ли говори нещо? - Да, че е напълно обсебен.
Няма по-силно нещо от копнежа.
Подобен копнеж ще ти докара окови и ограничителна заповед.
Навремето щяха да ти посветят сонет. - Отбелязваш напредък.
Ванкувър.
Пътуване ли планираш? - Знаеш ли проблемът ти по случая?
Сигурно сега ще разбера. - Не разбираш клиента си.
Ама никак.
Здрасти. Той къде е? - Искаше да се разходи. Защо?
Искам да узная защо Хелън Андърхил е заемала тази книга 4 пъти.
"Древни отзвуци" - Да.
И тази, "Миналото ранява, миналото лекува".
Книги за прераждането. - Да, което доказва...
че е от западното крайбрежие или... - Че тя е излъгала. И ти и вярваш?
Не. Мисля, че още не сме проучили всички детайли.
Това е бая голям скок от купчина книги за прераждането към...
"Копнея за прероденото ми момче". - Как взе данните и от библиотеката?
Имам познати библиотекари.
Не ми дръж сметка.
Имаме резултат.
Този месец е годишнината...
от автомобилната катастрофа.
Познай кой е пратил цветя на гроба на Джон Смит?
Здравейте.
Казах ви повече да не идвате. - Съжалявам за преди...
но наистина ми е нужна помощта ви.
Познавате ли тази жена?
Тук е по-стара. Беше младо момиче, когато дойде да ме види.
Разпитваше ме за Джон, но...
но Алис...
говореше за Алис все едно са стари приятелки.
Знаеше неща, които няма как да знае. - Като например?
Един ден, докато Джон бе на работа, отидох да видя Алис и...
само се изложих.
Боже. - Това момиче...
Каза ми да си простя, защото Алис ми била простила.
Всеки греши, г-н Смит.
Вижте.
Не ме разбирайте погрешно, но...
с всяко ваше идване тук, събуждате ужасни спомени.
Мама казва същото всеки път, щом се прибера за празниците.
Благодаря за отделеното време.
Здрасти, Корийн. Аз съм.
Хелън Андърхил е лъжкиня.
Опитвала се е да открие Лий.
Дължим на Лий поне обяснение. - Да, добре.
Какви ги надроби наскоро. Хич не ми е до него.
Дори няма да му кажем, че Хелън го е издирвала?
Искаш да се махна ли? Добре, но аз съм си същият.
Фортът в Портвил, аз го превзех.
После през 1898, аз ти купих онова одеяло.
Когато бе ранена в Европа, аз държах ръката ти.
Всеки път бях аз.
Защо не си играе на видеоигри, като всяко друго 15 годишно момче?
Почакай, нека сами се разберат.
Знаеш кой съм. Трябва да знаеш.
Защо просто не стоиш настрана?
Три години те търсех. Къде беше?
Нямаше те. - Сега съм тук.
Сега е твърде късно.
Лий, тя каза "не".
Върви с него. Гледай да не забърка някоя каша.
Кажи му, че трябва да поговорим. - Добре.
Забрави го.
Мислех, че вече съм.
Ето. - Нали е без кофеин?
О, да. Истинско кафе би взело една сопа и би те халосало.
Значи...
Спал е тук? - Да. Много е разхвърлян.
Не затваря капачката на пастата за зъби. Не закача обратно хавлията.
Не вдига капака на тоалетната...
Всичко ти е ясно.
В кой месец си?
Толкова ли ми личи? - Наблюдателна съм.
Скоро ще си личи.
Винаги жертваме всичко.
Никога не се получава.
Приказката не е приятна щом се стигне го гроба.
Бременността в моя случай е опасна.
До преди 20 години дори не съм се замисляла да износя дете.
Бартън е толкова покровителствен.
Стабилен, сигурен.
Знам, че няма да ме остави.
Типът мъже, купуващи чорапогащи за годишнината. Разбирам.
Наистина го обичам. - Бартън е логичният избор.
Не, била съм голяма поразия и...
непокорната дъщеря...
малолетна булка.
Следвах сърцето си десетина живота.
Май е време да последваш разума.
Още следвам сърцето си, просто...
е насочено на другаде. Разбираш ли?
Да, аз имам двама мъже в живота ми.
С единия е все едно...
Но другият е толкова...
Мисля, че сърцето и разумът ми вече не си говорят.
Чувствала съм се така.
Не бива да му казвате.
Толкова много искаше деца.
Остана с мен, знаейки, че не можем да имаме.
Вечно ли е толкова объркващо?
Така изглежда.
Няма да те спирам.
Ако мислиш, че с напиване нещата ще се оправят, много се лъжеш.
Трябва да я спечеля обратно.
За него. Беше мрачен ден, като открихме дървото.
Пасторът не би ни приел, затова избягахме с откраднато кану.
Било е отдавна, Лий. - 1881 година.
Тя се връщаше в пансиона и аз...
Взех кон и догоних влака.
Минавал съм през огън и вода.
Имал съм възходи и падения.
Правех всичко, само да съм с нея.
Навремето си могъл...
да откраднеш кон или да нападнеш село.
Да щурмуваш замък.
Но в днешни дни, щом жена ти каже да продължиш...
това правиш.
Времената са други.
Сегашното е ужасно. Държат хората в кома...
и режат дървета заради някакъв ненужен мол.
Не е идеално, прав си.
Говорехме за любовта далеч по-малко...
но я доказвахме далеч повече. Разбираш ли ме?
Напълно.
Стара душа или не, ти си малолетен.
Корийн те последва и ми каза, къде да те открия.
Вече не искам помощта ти. Знам какво да правя.
Някога питал ли си се защо, Лий? Защо двамата не се задържате дълго?
Защо винаги изниква нещо и ви разделя отново?
В един миг виждаш, че вселената ти подсказва нещо.
Повечето от нас имат само един живот.
Правим грешки, учим се от тях и продължаваме нататък.
Мисля, че е време да го проумееш.
Права си.
Моите почитания.
Наслука, момче.
Доволна ли си?
Махам лепенка от раната бързо и безболезнено.
Колкото по скоро го проумее, по скоро ще продължи нататък.
Може би е време да я остави.
Това не е любовен роман, Хенри.
Няма "заживели завинаги щастливо".
Вече ми става ясно.
Аугуст.
Да го направим. Сега.
След час се прибирам.
Да, и аз теб.
Ей!
Добре. Стига шеги, хлапе.
Не те виня, не би ни разбрал. - Не знам къде си я срещал...
и не ми пука.
Болен си, имаш нужда от помощ...
и го разбирам.
Но пич, слушай са къв е проблема.
Стой далеч от жена ми и мен или ще пострадаш.
Не е така, искам само да поговорим. - Искаш да си с нея, разбирам.
Няма да го бъде. - Не. Аз я обичам.
Бил ли си се някога за храна? Участвал ли си в световна война?
Боксовите правила на Куинсбъри.
Пусни ме да мина или ще се тръшкам. - Няма как да те пусна.
Който казва, че мъдростта е резултат от житейския опит е малоумник.
Как е той? - Бартън Андърхил е бил нападнат.
Удрял го е многократно и щял да го убие, ако минувач не го е прогонил.
Ако преживее нощта може и да види как се ражда бебето му.
Успя да свидетелства.
Очевидно заподозрян е... - Моят клиент. Познато ми е.
Започва конското на Селучи. - Вики, това е опит за убийство.
Заведе го право при жертвата. - Ако знаех...
нямаше да го пусна от офиса.
Беше разстроен, но нали е на 15.
Колко 15 годишни наркодилъри и бандити сме виждали през годините?
Имаш ли следа? - Не, освен теб.
Обясни ми защо клиентът ти смята...
че жената на жертвата е негово бивше гадже?
Помниш ли катастрофата от преди 25 години, за която те питах?
Били са те, в предишен живот. - Не...
Вики, не се отнася вече само за теб. Не мога да покрия и този случай.
Къде са родителите му? - Той е еманципиран малолетен.
Не ме гледай осъждащо. Само кажи какво да направя.
Мисля, че ти стига, Нелсън. Да направим прегледа сега.
Ти си объркан и разсеян. Не решаваш случаите...
Отблъскваш колеги с поведението си. Звучи ли ти познато, Нелъсн?
Жертвата е в съзнание.
Завърши разпита и престани да си риташ трудовата книжка.
Ако сметна, че се месиш в това разследване по някакъв начин...
аз лично ще те пратя в затвора.
Изискано.
Отдавна съм се отказал да те черпя с нещо друго.
Помниш ли вкуса на виното?
Сравнено с кръвта, всичко бледнее.
Малко хора знаят, какво е изискано питие.
Баща ми пиеше само и единствено...
френско вино от 1923 година.
Първата реколта след войната.
Настрана почерпката, Аугуст, но ако нямаш против...
нека спрем с приказките и да минем към същността?
Както кажеш.
Натискат ме да мина на компютър...
Аз казвам, че не може да се хакнат ръкописите.
Амин. - Добре, ето го регистъра.
Да видим сега. - Търся общински имот.
Или имение. - Да видим какво имаме.
Парите проблем ли са? - В рамките на разумното.
Искаш да е в Северна Америка? - За сега.
Потвърждаваш ли, че по тези земи няма риск от публичност...
безразборно ловуване или други известни свръхестествени сили?
Потвърждавам. - Сигурен ли си?
Аугуст. - От поколения...
семейството ни помага за опазване на мира.
Няма да позволя нещата да се объркат сега.
Звучиш точно като дядо си. - Благодаря.
Наистина ли ще действаш? Не искаш ли по-значителна територия?
Продай някой от имотите в Ню Йорк.
Не смятам да освобождавам.
Мисля за западното крайбрежие.
Ванкувър. Може и Сиатъл.
Голяма влага е там. Ще се погубиш.
Ти може би не, но...
Това заради Кристина ли е? - Не.
Не.
Но има жена, нали?
Дядо ми е бил прав за теб.
Лий! Какво правиш тук?
Какво си сторил? - Направих грешка.
Винаги се стига до това.
Беше лудница, толкова съжалявам.
Нека звънна на Вики, ще ни помогне. - Без Вики, става ли?
Дойдох само да ви благодаря.
Не се занимавайте с мен. Ще започна отново.
Човекът е в болница.
Ти си го направил.
Вече не е толкова просто. - Грешиш.
Толкова е просто.
Ние просто ще започнем отново. - Какво означава "ние", Лий?
Давай портмонето. - Лий?
Портмонето ти!
Благодаря.
Колата е в гаража. Ключовете са на масата.
Резервоара е пълен наполовина. - Благодаря.
Знаеш ли...
Музеят през 1962, помниш ли?
Да. - Аз пуснах алармата.
Знаех си.
Ти пое вината, беше страхотно.
Пази се.
Трябва да вървя, малък братко.
Селучи. - Майк. Мисля, че Лий...
ще направи нещо. Да проследим познатите на Джон и Алис Смит.
Лий търси нещо познато и може да се върне един живот назад.
40 години? - Друго не знаем.
Чудя се как да обясня подобно разследване.
Има ли патрул при къщата на Хелън Андърхил?
Страхотна идея. На един полицай не би хрумнало...
да прати кола. - Ти го каза. Майк, ако...
историята му е вярна, то той е бил войник, ловец...
крадец, следотърсач. - И адвокат и лекар и...
индиански вожд, ясно ми е. - Би ли проверил патрула?
Добре, изчакай. - Благодаря.
91-ва?
Фъргюсън, там ли си?
Трябва да вървя.
Никога не заключваш.
Това не е начинът. - Това е единственият.
Хайде, хайде.
Моля те, Лий.
Трябва да ме пуснеш.
Ново дърво, нали?
Ще започнем отначало. - Познавам го от две години.
Той е мил, обича ме.
Няма значение. - Лий, за мен има.
Стига сме го правили. Време е да спрем.
Оплеска нещата този път.
Нещата ще се оправят следващия път. Ще видиш.
Колата и е още в гаража. - Няма следи от борба.
Всичко изглежда наред. Какво е намислил? Къде отиват?
Винаги се срещат при някое дърво.
Наистина ги разбирам, но ми се искаше да не бе така.
Вики? - Опитва се да пресъздаде началото.
Как така? - Иска да превърти назад.
Не можем да му позволим, ясно? Намери ми всички...
стари дървета или защитени...
като това с инициалите им. Вероятно с ограничен достъп.
Захващам се. - Ще ти звънна пак. Благодаря.
Доста голям скок.
Стремим се да сме в топ 20.
Да, Селучи е.
Да, разбрано. Открили са униформата и колата му на три преки оттук.
В безсъзнание е. Оръжието му го няма...
Тук ще гъмжи от хора след няколко минути. Ще имат въпроси към теб.
За двама ни е по-добре да тръгваш. Ей!
Как ще го откриеш? - Ами...
чрез някой страхотен следотърсач с почти свръхестествени способности.
Да бе. - Майк, съжалявам. Прецаках всичко.
По-добре се махай оттук, докато съм на тази работа.
Ще донеса документите в четвъртък. Имам резервация за петък.
Страхотно.
Опа. - Здрасти.
Вики Нелсън, това е Аугуст.
Много ми е приятно. - На мен също.
Лека нощ, приятел.
Това какво беше?
Поредна нощ в "Четири сезона", за моя сметка.
Да бе.
Добре. Хенри, знам че не е твой проблем...
Лий е взел Хелън и ще опита да натисне нещо като бутон "Рестарт".
Помогни ми. Знам, че го харесваш. - Отвличане и задържане...
прекрачва границата. Винаги е така.
Дори истинската любов има повратна точка.
Да, Корийн. - Имало е болест по вид дървета...
през 70-те. Видът е на изчезване.
Има няколко защитени в Хайд парк. Изпращам ти картата.
Много ти благодаря. Тръгваме веднага.
Готово, да тръгваме.
Всичко ще е наред следващият път. Ще видиш.
Не е било наред. Последните няколко живота.
Пострадвам, а ти поемаш ненужни рискове за да не е така.
Отбягвахме истината, Лий. Не сме били щастливи.
Не е вярно. - Влюбен си в любовта си.
Толкова се изморих. Трябва да продължа нататък.
Имаме си ново дърво.
Всичко е готово за следващият път - Няма следващ път.
Има, щом аз казвам така.
Аз съм виновна. Не биваше да го... - Недей!
Правилно го подтикна.
Всеки има нужда от тласък, за да може да продължи нататък.
Мислиш ли? - Да.
Проблемът е, че Лий не бе готов да чуе това, което му каза.
Но ти си готов?
Да.
Натам има два сърдечни ритъма. - Не ме чакай. Върви.
Моля те! Време е да спрем.
Всичко ще спре.
В този момент. - Няма да ти позволя!
Убий ме тогава. Или аз теб първо.
Лий, нещата се менят. Така трябва. - Нищо такова не трябваше става.
Лий!
Тя е бременна.
Защо не си ми казала? Не можа ли?
Вече не става въпрос само за вас двамата.
Спомни си всичките ви приключения.
Всичко, което си правил от любов. - Правех го.
Всичко това го правех аз. - Да.
Сториш ли това, ще си просто убиец. - Ами следващият път, Лий?
Какво ще си мисли тя? Как ще се чувства следващият път?
Не мога да продължа. Не.
Не по този начин. - Лий, не го прави!
Имаш този живот, изживей го.
Моля те, Лий.
Хайде.
Тя идва с мен.
Не си заслужава повече.
Не се съсипвай, избери да продължиш нататък.
По дяволите любовта.
Ходех с едно момиче в академията.
Много надута. Почти никой не я заговаряше.
Но, аз бях напълно обсебен от нея.
Станах полицай...
и познай с кого почнах работа.
Как ти се отрази това?
Страхотно.
До известно време.
Лий, страстта е наистина нещо...
Напълно откровено.
Наранен си. Мъчиш се и се мъчиш...
Докато накрая нещата се подобрят.
Наистина ли мислиш така?
Само на теория.
Защо ми казваш това? - Защото си млад.
Не знаеш, че романтиката е лесната част.
Любовта...
Отнема години тежки усилия, за да се пребориш за нея.
Напиши всичко.
Ще се върна.
Добре ли си?
Да.
Хенри смята да напусне града.
Заради теб ли?
Детективско бюро "Нелсън". Майк, здравей.
Страхотно. Тя е тук, ако искаш да...
Добре. Непременно.
Лий е признал. Няма да го съдят като пълнолетен.
Можеше лично да ми го каже.
Ясно.
Значи така.
Дали всичко приключи, между Лий и Хелън?
След едно поколение, може да започнат отначало.
Кой знае.
След всички тези усилия, при тази луда любов.
Всичко за единствения.
Да. Но някои имат повече от един.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2007